![]() Judy Garland en el paper de Dorothy a El màgic d'Oz ![]() | |
Títol original | Over the Rainbow (en) ![]() |
---|---|
Forma musical | cançó ![]() |
Intèrpret | Judy Garland (1939) ![]() |
Tonalitat | la bemoll major ![]() |
Compositor | Harold Arlen ![]() |
Lletra de | Yip Harburg ![]() |
Llengua | anglès ![]() |
Data de publicació | 1939 ![]() |
Gènere | jazz i balada ![]() |
Durada | 02:48 ![]() |
Productor | cap valor ![]() |
País d'origen | Estats Units d'Amèrica ![]() |
Over the Rainbow (en català, Sobre l'arc de sant Martí) és una balada escrita per a la pel·lícula de 1939 El màgic d'Oz, guanyadora del Premi Óscar a la millor cançó original. L'autor de la música va ser Harold Arlen i el de la lletra va ser Yip Harburg.[1] Al costat de Cantant sota la pluja (Singing in the Rain), és una de les cançons més representatives del cinema nord-americà.
Especialment escrita per a Judy Garland, la cançó acompanyaria a l'actriu durant tota la seva vida: en totes les seves aparicions públiques se li demanava que la cantés i des de la seva sobtada mort sempre se li ha relacionat amb ella, amb el Setè Art, i la seva lletra i melodia han estat tota una font d'inspiració per a molts.
La cançó ha estat considerada en nombroses ocasions una de les més importants del segle xx, encara que es diu que en el seu moment gairebé va ser eliminada del film.[2] En teoria, la cançó disminuïa el ritme de la pel·lícula, ja que la major part de la música és més enèrgica, en contrast amb aquesta suau melodia. A més, els productors al principi no volien que hi hagués cap cançó en la part en blanc i negre de la pel·lícula. HI ha referències instrumentals a la cançó al llarg del film, fins i tot en la seqüència inicial.
Part de la cançó es va eliminar de la pel·lícula. Hi havia un verset addicional, quan el personatge Dorothy estava tancada en una cambra del castell de la bruixa tot esperant la mort. Un enregistrament d'un assaig va sobreviure i va ser inclosa en la versió anglesa.[3]
Garland va dir: «Over the Rainbow s'ha convertit en part de la meva vida. Simbolitza tan ben els desitjos i somnis de la gent que estic segura que aquest és el motiu pel qual la gent plora quan la sent. L'he cantat centenars de vegades i segueix sent la cançó que porto més a prop del cor.»[4]